-Välkommen. -Tack.
-Vad är det vi dricker? -Paradis. Hennessy.
För många år sen, i en annan tid, frågade jag vad som intresserade dig.
-Minns du vad du svarade? -God mat och granna fruntimmer?
-Sanningen. Du sa "sanningen". -Det är möjligt.
Då hade jag en chef som jag storligen höll av.
En osedvanligt svinkall vinterkväll begav sig denne chef in till staden-
-för att gå på biograf. Han kom aldrig hem.
Det enda som blev kvar var en blodig lodenrock och en nation i sorg.
Är det inte dags att släppa loss sanningsmonstret, Johansson...
...så vi får veta vem som tog honom ifrån oss?
-Menar du allvar? -Jag planerar en längre resa.
En sån där resa man inte kommer hem ifrån.
Möjligen får jag, även om jag var jävligt olydig i söndagsskolan-
-kanske återförenas med min chef när jag kommer fram.
Jag beklagar. Vad är det för nåt?
Kräftan. De säger att det är all fet mat jag stoppat i mig genom åren.
Men det var det värt. Nå? Vill du uppfylla en gammal mans sista önskan-
-innan han seglar in genom pärleporten på en flod av gräddsås?
-Varför jag? -För att du är en bra polis.
För att du aldrig kommit ifrån skuldkänslorna.
Att jag snart ska dö bryr du dig nog inte om. Men skulden, Johansson...
Det faktum att det finns nåt kvar där som du inte har nån koll på.
Och det kliar i dig, det vet jag.
Du lovade...att vi skulle lösa det.
Släpp loss monstret, Johansson. Det är dags nu.
Kliv på.
Välkomna till det allra heligaste. Ni har väl presenterat er för varandra?
Många känner varandra, utom kriminalinspektör Lisa Mattei.
Din mamma känner jag. - Slå er ner. Jag tror att det här kan ta lite tid.
Statsminister Olof Palme mördades i hörnet Tunnelgatan-Sveavägen-
-den 28 februari 1986 kl. 23.20.
Jag vill göra en genomlysning av fallet.
Men... Det finns ju redan en Palmeutredning.
Det här är ingen ny utredning. Det vill jag klargöra direkt, Yngve.
Detta är enklare och mer informellt.
Jag vill hitta en ny vinkel från några kollegor med fräscha ögon.
Fräscha ögon... Trots att jag aldrig varit nära Palmeutredningen, så...
-Jag tror inte på idén. -Jag lyssnar.
Det mest genomtröskade fallet nånsin. Den ende misstänkte värd namnet...
-Christer Pettersson. -Precis. Han dömdes och frikändes.
För 25 år sen.
Det är som Monty Python-sketchen med papegojan.
Så Eriksson menar att utredningen är död? Den kanske bara är trött.
-Är det inte så han säger i sketchen? -Inte trött. Stendöd!
-Utgå från den polisiära grundregeln. -Att gilla läget?
Precis. Roligt att vi förstår varann.
Men varför? Och varför nu?
Jag blev nyligen påmind av en gammal bekant om nåt jag har försökt glömma.
-Vad säger jag till mina medarbetare? -Ingenting. Det är locket på.
Jag vill inte läsa i DN att jag tillsatt en ny Palmeutredning.
Från min tid i Palmegruppen...
Allt ligger kvar som jag lämnade det. En låda med parkeringsböter.
-Spännande. -I en mordutredning är allt viktigt.
Jag är inte ironisk. Jag menar det. Det ÄR spännande.
Jag kan ta de olika spåren - allt från kurder till ensamma galningar.
-Du kanske vill göra allt själv? -Jag kan fortsätta där jag var.
-Det ledde ju ingenvart. -Jag kanske missade nåt.
Jag kan ta händelsen: brottsplats, vittnesmål, teknisk undersökning.
-Om det är okej? -Det är inte jag som bestämmer.
Du, då?
Jag tror ju att det var Pettersson, så jag börjar där. Var är Flykt?
-Golf? -Förmodligen.
-Måste du gå? -Nej, jag kan jobba sent.
-Du, då. -Jag lever ensam, så ingen...
-Det skulle vara katten, då. -Jag har inte heller nån familj.
Jag är också singel. Jag jobbar jämt.
Typiskt Johansson. Han vet vilka han ska plocka.
Go'morron. Är det nån post till mig?
Det är folk där inne.
Go'morron. Jävla skitblaska...
Det står att rikskriminalchefen tillsatt en ny Palmeutredning.
-Ja, jag såg det. -Och?
Det är väl rötmånad. Rena fantasier.
De hade lika gärna kunnat skriva om bantningstips eller lådviner.
Du har inte tillsatt nån ny utredning?
Nej. Men materialet är för stort. Jag ville se över registreringen.
Jag har hittat ett modernare sätt.
Jaha. Det vore mig fjärran att lägga mig i dina administrativa rutiner.
-Hur gör vi med media? -Ett pressmeddelande på vanligt sätt?
Jag tar tv. Ettan och tvåan räcker.
Är du klar? Vi ska till tv. Har du hunnit käka?
De har en ganska bra kantin där. Vi hinner få i oss nåt mellan kanalerna.
Du ska bara med för att visa gamarna en enad front.
Gamarna hade aldrig fått veta det här om inte du vore en sån sladdertacka!
-Du tror väl inte att jag... -Spar på krafterna. Det var du.
SKRAMMEL Åh, fan!
Var det så lätt? En sak till...
Efter presskonferensen behöver vi inte längre dig. Städa upp här.
Du tillsätter erfarna mordutredare-
-för en uppgift som verkar vara mer för it-experter.
För att sortera ett så omfattande material krävs erfarna utredare.
-Men är it och datorer deras bord? -Du underskattar mina medarbetare.
Idiotjävel. Hur fan kan man ha dig i tv?
Du är gammal mordutredare. Är du inte lockad av att lösa...
Det är klart. Men jag är gammal och klok nog att överlåta det åt andra.
Jag ser bara till att de inte drunknar i alla papper.
Så din uppgift är arbetsmiljön?
Nej. Men det är en viktig utredning.
-Är du sjuk? -Det är bara lite sväljont.
Inte en släng av storhetsvansinne? En ny Palmeutredning...
-Vi ska bara sortera lite papper. -Försök med den, du.
-Du vill väl åt belöningen. -Det har blivit akut.
Om du vill ha ett riktigt jobb kan jag lägga ett gott ord på Länskrim.
Johansson... Varför?
Jag är allergisk mot ouppklarade fall.
-Men NU...? -Skämdes inte du den gången?
-Det är klart som fan att jag gjorde. -Jamen, då så... Det är anledningen.
Jag blir inte kvitt skammen om jag inte gör nåt.
Du var med. Varför sket det sig?
Om vi gjort som vanligt hade vi tagit mördaren-
-men vi styrdes av tokiga jurister. Om du varit med hade vi tagit honom.
-Vem tror du gjorde det? -Det har vi pratat om!
Jag vill höra det en gång till.
Nån med utmärkt lokalkännedom, god fysik, sinnesnärvaro. En van skytt.
En jävla skärpa. Iskall. Han gjorde det han skulle - lugnt och stilla.
Sen gick han bara därifrån. Tack.
Ni har som representanter för press och näringsliv-
-skrivit ner namnen på de tre ni anser löper störst risk för attentat.
Lars Martin Johansson representerar Rikskriminalen i dagens lilla samkväm.
Efter att ha sett resultaten kan jag meddela att vi har en klar vinnare.
Eller förlorare... Då min titel är särskilt sakkunnig åt statsministern-
-är det med stor sorg jag konstaterar att statsminister Olof Palme-
-har förärats titeln "nationens mest utsatte".
Han har dubbelt så många röster än de andra tillsammans.
Det är ströröster på drottningen, Astrid Lindgren och...Björn Borg.
Samtliga har satt statsministerns namn överst.
Nu är jag intresserad av era motivationer.
Politiker blir ofta kontroversiella.
Om såna som du läste vad ni skrev-
-skulle du fatta att han inte är så kontroversiell. Läs vad ni skriver.
Hur menar du?
Alla tycks överens om att karln är en skitstövel. Jag har inte mött honom.
-Det har jag. -Han är ganska elak.
-Manipulativ. -Nån annan?
-Arrogant. -För intelligent.
Han spionerar visst åt ryssarna - hur han nu hinner mellan skattefuskandet.
-Det där är trams. -Hur menar du?
Rent polisiärt är han fel typ.
Det var ju skönt att höra från en så uppburen representant från polisen.
Det är inte det man hör viskas bland poliser. Att Palme INTE är spion...
-Det har jag aldrig sagt. -Han var ju "fel typ".
Som spion är Palme en utmärkt typ, bara inte just nu.
Han har för mycket att göra - med sina deklarationer bland annat.
Om han spionerat var det långt innan han blev statsminister.
Hur mycket jag än vill fortsätta denna pikanta diskussion, så...
Det vankas lunch. Det bjuds på ost, sill och smör. Varsågoda.
Vet du vem jag är?
Lars Martin Johansson, Rikskriminalen.
Polisassistent Stefan Berg...
...även kallad Baton-Berg, eller Berg Junior.
Berg Junior framstår som synnerligen vältränad. Inga extra kilon nånstans.
Tyvärr är han jävligt dum i huvudet.
Han är inte bara en dålig polis, utan kanske världens sämsta polis.
Det är du, det.
Vad gör då en polisassistent i ett häkte på en brits, utan skosnören?
Ingen livrem. Du behöver inte svara.
Det var en retorisk fråga. Be om en ordlista när jag gått.
Du nöjer dig inte med att vara en dålig polis...
Och då pratar jag inte om nassetramset.
Ni får klä ut er och sjunga hymner bäst ni vill.
Vet du, jag visade en bild av Åke Larsson för en av kollegorna.
Han som du och dina kollegor hade ihjäl i tortyrkammaren under Plattan.
Åke Larsson. Vet du hur kollegan beskrev Larsson?
"Som en lasagne med tänder."
Du kan behöva lite nattlektyr.
Hej. Du... Hur är Lars Martin Johansson?
-En av de bästa poliserna. -Vad är han bra på?
Det mesta. Han har flått en älg på under sju minuter.
-Han sägs kunna se runt hörn. -Han kanske kan gå på vatten också.
Berg, om jag räknat rätt i din säkerhetsrapport-
-omfattar ditt material 105-115 så kallade kollegor-
-vid Stockholmspolisens ordningsavdelningar.
De hyser en viss fäbless för-
-de bruna och svarta färgerna i den politiska paletten.
En av dessa personer delar blod med byråchefen.
En person som i vissa kretsar är mer känd som Batong-Berg-
-och ligger i en cell på Kungsholmen.
Han är utsläppt. Kollegorna styrker hans berättelse.
-Den så kallade kårandan. -Vart vill du komma?
-Det är väl din brorson? -Det vet du.
Beklagar. Hur många poliser omfattar din rapport?
-Mellan... -1970.
Det ger oss en andel på 11-12 %. Det låter nästan trösterikt.
Det är illa nog.
Men det är inte trafikpoliser som skriker "Heil, Hitler!"-
-och sjunger "Die Fahne hoch" i skärmmössor-
-som får mig att inte kunna sova.
Skulle du betrakta dina kollegor som mer eller mindre pålitliga än dessa?
Det är en helt annan kategori av kollegor på Säk.
Sånt beteende tolereras inte hos oss.
Så säkerhetspoliser är intelligentare än vanliga poliser?
De är mer tystlåtna än de flesta.
Med Hitlerhälsning på anställnings- intervjun får man inte jobb hos er.
-En knepig grupp att undersöka. -Hur fan menar du?
Begåvade, mer diskreta, tystlåtna... Men vad tänker de egentligen?
De är alla poliser med samma utbildning och erfarenhet.
-Jag har fullt förtroende för alla! -Det är där vi skiljer oss åt.
De vanliga dårarna som skriker vad de tycker har en lugnande effekt på mig.
Det är de andra som oroar mig.
Jag hoppas innerligen att du har koll på dina egna - de tystlåtna typerna.
Jaha...
Ett sista spörsmål. De här personerna som ingår i din rapport...
Vad tycker de mest illa om? Vad är minsta gemensamma nämnaren?
Det är din chef. Statsministern.
Batong-Berg är ute. Vad fan ska du på honom att göra?
-Nån måste ju göra nåt. -Varför det?
-Såg du hur Larsson såg ut? -Ja. Han såg för jävlig ut.
-Hur så? Vi har sett sånt förut. -Nån måste försöka.
-Du får honom aldrig fälld. -Det skiter jag i!
Såna som Stefan Berg ska inte vara poliser!
Då har vi ihjäl honom. Rånarluvor, basebollträn...
Han bor i Solna. Vad säger du?
Vad fan gjorde du med honom? Det sägs att han bröt ihop i cellen.
Han fick sin farsas dödsfallsutredning.
Fy fan! Du är en sjuk människa. Du behöver hjälp.
Ska vi snacka eller spela?
Nej, jag har inte sovit här. Men det blir nog långa dagar och nätter.
Jag tänker bättre när jag ligger ner. Alla här?
-Inte Flykt. -Flykt har tips att ta hand om.
Därmed hoppas jag att kranen till DN är avstängd.
Alla på G, som man säger? Jag påstår att Christer Pettersson är fel gubbe.
Jag vill pröva en ny, blygsam teori. En mycket mer kompetent gärningsman-
-får veta att Palme ämnar lämna bostaden den här kvällen 1986.
Han följer efter Palme från bostaden-
-och skjuter vid det första tillfälle han får: vid Tunnelgatan-Sveavägen.
Nästa fråga: Vart tar han vägen?
Jag har skrivit en pm om vad som hände den natten.
Ja... Den första uppfattningen bland kollegorna om flyktvägen...
Gärningsmannen skjuter Palme-
-och springer uppför trapporna till Malmskillnadsgatan.
Nerför David Bagares, vänster in på Regeringsgatan i nordlig riktning...
Sen Snickarbacken, in i Smala gränd och vidare bort mot Humlegården.
En promenad på 500 meter som tar cirka tre minuter.
-Varför tror man det? -Vi har fem vittnen.
Men det är si och så med länkarna i vittneskedjan.
Och vittnena?
Det första vittnet är den enda som ser honom springa uppför trapporna.
Det andra vittnet ser honom fortsätta nerför David Bagares gata.
De tredje och fjärde vittnet blir nästan påsprungna av honom-
-på Regeringsgatan.
Vittne fem ser gärningsmannen i Smala gränd.
Han blir rädd när han får se henne och försvinner mot Humlegården.
Vittnet på Regeringsgatan skriker: "Se dig för, din jävla blatte!"
Vad skulle hon ha skrikit i stället? "Jävla fyllo"?
Pettersson såg ju ut som en blatte. Jag är övertygad om att det är han.
Signalementet stämmer, geografin stämmer.
Han uppehöll sig ofta i trakten och befann sig på mordkvällen på Oxen.
Han hade tillgång till en revolver.
Ni kan ju läsa mer i min pm.
Förlåt att jag frågar... Har du ångest?
En stark inre oro?
Jag menar... Varför annars detta intresse för detaljer?
På fråga A svarar jag ja, på fråga B svarar jag också ja.
Lägg till några attacker av panikångest.
Fröken ingår visst i lappjävelns nya spaningsgrupp?
-Nej. -Då är jag väl felinformerad.
Vi är ingen spaningsgrupp. Vi gör en översyn av materialregistreringen.
Det var en jävla massa ord.
-Jag var med när det hände -86. -Jaha. Och?
Har du papper och penna? Börja med att stryka alla kärringar.
En kärring kan inte ha pälsat av Palme så där. Han var kärring själv.
Bara kärringar har en björnfitta på huvudet. Nån kompetent höll i vapnet.
Du tror inte på en ensam galning...?
Stryk Kutarn och andra alkisar. Blattar, bögar, vanligt bus...
Palme höll ju såna jävlar om ryggen.
Det är en smart jävel med koll. Bra lokalsinne, bra puffra, is i magen.
-Du tänker på en polis eller militär? -Ja. Eller en skytt eller jägare.
Kolla upp de feta gubbarna som satt i en stuga i tv på 80-talet.
Lilla fröken, nu ska gubben Bäckström ägna sig åt lite riktigt polisarbete.
-Det här stannar mellan oss, va? -Självklart.
Hälsa inte den där jävla renpularen.
En möjlig flyktväg är mot Kungsgatan.
-Du har läst min pm. -Nåt stämmer inte.
Madeleine uppger i två förhör att hon var på väg hem från Vasagatan.
Hon skiljs från sitt sällskap vid 23-tiden...
...för att gå hemåt mot Döbelnsgatan. - "Surabaya Johnny". "VEM VET MEST"
Hon tar Kungsgatan, korsar Sveavägen och tar trapporna mot Malmskillnads.
Mitt i trappan möter hon en man som i raskt tempo går ner mot Kungsgatan.
Hon tror att klockan är runt 23.20.
Senare på Döbelnsgatan möter hon en polisbuss som kör mot Malmskillnads.
Kollegorna blinkar åt henne med helljusen.
Förhören med Madeleine underkänns.
Hon var missbrukare och prostituerad. - Patti Hearst.
-Den kunde jag också. -Nej, det säger du bara.
-Senare kontaktar Madeleine mig. -Varför just dig?
Jag kände henne. Hon vittnade i en utredning jag skötte - en misshandel.
Så hon mötte gärningsmannen i trappan mot Kungsgatan?
Sannolikt. Jag ser inga tidsmässiga problem.
Hon var inte typen som ljög eller gjorde sig intressant.
Madeleine var hederlig, begåvad och ställde upp för andra.
Men kollegorna höll inte med.
Tack.
-Kan jag få beställa en cola? -Notan också.
-Lever hon? -Nej. Hon dog senare av en överdos.
Hon levde ett ganska sorgligt liv.
Vi kan spräcka vittneskedjan mellan första och andra länken.
-Med hjälp av Madeleine som är död... -Det ser så ut.
Så är det.
-Hur många känner till det här? -Några stycken - av dem som räknas.
-"Girls just wanna have fun". -Cyndi Lauper! - Den kunde du inte.
Hej.
-Har du läst klart Lewins pm? -Ja.
-Tänker du samma sak som jag? -Madeleine. Jag blir så deprimerad!
Under det första dygnet i Sveriges största mordutredning! Jävla idioter!
Det var nog som hon sa - det var den vägen mördaren tog.
-Okej. Hej. -Hej.
Vi har fått in några tips...
Eriksson. Jeanette. 670414-2326. Eller hur?
Bäst i klassen. Studerar kriminologi. Hur länge har du varit här nu?
-Snart tre månader. -Jag ser dig ibland genom fönstret.
Min verksamhet bedrivs bäst hemifrån. Berätta...
En amerikansk journalist anlände från New York i söndags.
-Jag har två tips om honom. -Vad heter han?
Jonathan Paul Krassner, tilltalsnamn John.
En tv-journalist träffade Krassner på Pressklubben.
Krassner var "misstänkt intresserad"-
-"av vårt samarbete med andra säkerhetstjänster i Väst".
Vi har "tyskarna som kanal till USA".
-Det behöver inte betyda nåt. -Andra tipset kom för nån timme sen.
Vi ska höra av oss med anledning av en amerikansk journalist - Krassner.
-Okej. Säger vem...? -Säkrad identitet.
-Hoppsan Kerstin. -Högsta prioritet hos oss och Säk.
Mina...instruktioner är att informera byrå...
Joy, eller hur? Jean Patou.
Vet du hur många rosenblad det går åt till en milliliter? Sexhundra tusen.
Nej, det här går inte! Förlåt. Jag ber om ursäkt.
Jag förstår inte...
Det är så, assistent Eriksson, att jag inte kan låta bli-
-att bli oerhört påverkad av er kvinnliga gestalt.
Det är högst olämpligt. Jag ber åter om ursäkt.
Vänd dig direkt till byråchefen i fortsättningen för att slippa obehag.
Men uppstår inte olämpligheten först om mottagaren inte är...
...mottaglig?
Ja, det kanske är så.
Mm... Vad gör vi med Krassner?
Du kan betrakta mig som informerad.
Bra, Junior. Släpp fram det. Slå! Upp med batongen och slå.
Brukar ni börja med mjukdelarna? - Kom igen, då.
Du har ju dina vittnen. Gör som du brukar.
Det andra tipset om Krassner kom från en viss professor Johan Forselius.
-Professor emeritus. -Jaså?
När jag ringer Forselius ber han att få tala med byråchefen.
När jag säger att det inte går slänger gubbjäveln på luren.
-Vadå? -Nej, det var inget.
Forselius arbetade på försvarets underrättelseavdelning under kriget.
En stabsmajor fick den briljanta idén att gömma Forselius whisky.
Men Forselius listade ut vem det var och såg inte det humoristiska i det.
Han slog stabsmajoren sönder och samman med en bakelittelefon.
Den stackars stabsmajoren fick ligga i gipsvagga till krigsslutet.
Den gode professorn har sina sidor.
Eftersom ni menar andra världskriget förklarar det Forselius beteende.
Han är ingen duvunge.
Han är inte senil. Han har gjort våra system för koder och krypteringar.
Vi hade kontakt för ett halvår sen. Då var han skarp.
Har du...?
Den satans pigan från hemtjänsten. Jag har bett henne byta glödlampor.
Men hon verkar sorgligt nog imbecill.
Jag talar sju språk, men polska är inte ett av dem.
Aldrig har jag saknat den färdigheten förrän nu.
När jag nu tvingas leva i beckmörker-
-inser jag att ingen bildningslucka är för liten att falla igenom.
Men det väl inget Waltin känner till?
-Förlåt? -Bildningsluckor.
-Nej, professor Forselius. -Det trodde jag inte heller.
-Lundsberg? -Sigtuna.
-Och numera ansvarig för... -Säkerhetspolisens externa avdelning.
Är ni flera eller är det bara du?
Jaha. Om herrarna vill ha kaffe får ni servera er själva.
Själv kan jag tänka mig en konjak.
Waltin... Kaffe skulle väl smaka bra?
-Ja, visst. -Konjaken står i serveringsgången.
Ta med buteljen. Erik kanske vill ha en liten en.
Jag utgår från att intendenten kör till Kungsholmen när vi är klara.
-Det utgår jag också från. -Jag kan inte för mitt liv begripa...
...detta intresse för en grånad gammal kodknäckare.
Jag får liknande propåer varje månad.
-Som den från amerikanen? -Krassner. Ja, just det.
Han kallar sig forskare och författare, och ska ge ut en bok-
-om det säkerhetspolitiska läget i Europa åren efter andra världskriget.
Jag gjorde som alltid - slängde brevet.
Men för två dagar sen ringde Krassner på dörren.
-Släppte du in honom? -Jag tänkte slänga ut honom.
Men han sa nåt som gjorde mig nyfiken - en hälsning från en gammal bekant.
En gammal bekant från kriget och åren strax efter.
Berätta. Bekymra dig inte om Waltin. Jag litar fullständigt på honom.
Det får ske mellan fyra ögon. Sen får du hantera informationen som du vill.
Du har säkert vaxduk på bordet också.
Det är nåt motbjudande vanligt över dig.
Din folkskoleutbildning och ditt blinda förtroende för sossarna.
Där sitter du i din torftiga tvåa i Sol... Var fan är det nånstans?
-Spånga. -Spånga.
Äter din frysta fiskgratäng. Du har inte vett att drömma om nåt bättre.
Ja... Berätta för en enkel arbetare i vingården.
Krassner hade en hälsning från nån Buchanan, en bekant till Forselius.
Enda problemet är att Buchanan är avliden sen ett halvår tillbaka.
Ska vi köra?
Buchanan var morbror till Krassner-
-och arbetade under den aktuella tiden på amerikanska ambassaden.
-Vad ska jag göra? -Ta reda på vad Krassner gör här.
Det här stannar i huset så länge som vi inte vet mer. Ta fram en bakgrund.
-Kan jag låna folk från dig? -Ta dem du behöver.
Forselius teori om din Rolexklocka var att du fått den av ryssarna.
Jag sa att han nog hade rätt.
-Gud, vad du skräms. -Förlåt.
-Du ska inte behöva gå ensam hem. -Omtänksamt.
Stick i stäv med mitt flinthårda manliga yttre har jag en mjuk kärna.
Tre saker. Du arbetar bara för mig nu. Jag har tagit det med Berg.
Två: Du arbetar bara med Krassner.
Tre: Krassners akt uppgraderas. Bara du och jag har tillgång till den.
Bra?
-Bra. -Fint.
Har du pratat med statsministern?
Som du säkert förstår utgör det en stor del av mina arbetsuppgifter.
Att tala med honom alltså... Hade du nåt specifikt i åtanke?
Ja, hans något avslappnade inställning till sin egen säkerhet.
Jag bad dig dryfta det med honom.
Jag har talat med honom om det, och han har lovat att tänka på saken.
Ligger det nånting i Forselius misstankar?
Jag känner honom.
Under min militärtjänstgöring hade jag en överordnad...
En högst begåvad, enastående grym gubbjävel - Forselius förstås.
Men jag överlevde. Sen dess har vi inte många hemligheter för varandra.
Jag talar förstås om Krassnerärendet. Och jag menar inga självklarheter-
-som att S-regeringen och vårt upphöjda neutrala fosterland-
-skulle ha idkat säkerhetspolitisk älskog med jänkarna och närstående-
-när vi visste hur kriget skulle sluta. Du vet. Jag vet.
Alla andra som du och jag vet.
I vår värld finns det ingenting som bara är gott eller ont.
En springande punkt är att såna som vi hamnar i kläm om klämmor uppstår.
Vi förväntas krångla oss själva och våra arbetsgivare-
-ur den eventuella klämman.
Om vi inte kan det, är det såna som du och jag som kläms åt lite extra.
N'est-ce pas?
Så hur är det den här gången?
Finns det nån sån där förbannat trist, enskild, politisk...
...privat angelägenhet?
Uttrycker jag mig för dunkelt, Berg? Jag ska omformulera mig.
Finns nåt snaskigt om statsministern i Krassneraffären som vi inte vet om?
Det är det jag försöker ta reda på.
Det låter utmärkt. Vi tar helt enkelt reda på det. Bra.
Bra. En förbannat god wallenbergare, det här.
-God morgon, Eriksson. -God morgon.
-Åh, tack. Nej, jag har inte... -...sovit här.
Om du skjutit honom, sprungit nerför Tunnelgatan och uppför trapporna...
-Vart hade du sprungit sen? -Tre alternativ....
Till vänster mot Johannes kyrka, rakt fram över Brunkebergsåsen-
-eller till höger via trapporna ner mot Kungsgatan.
Jag hade valt höger, mot Kungsgatan. In bland folk, ner i T-banan.
-Varför det? -Det är bäst. - God morgon. Nåt nytt?
Japp. Jag stötte på en märklig typ. Bäckström på Godsspan.
Vänta... Pratar vi om den lille fete fan jag sparkade ut från Riksmord?
Varsågod.
Har du skrivit en pm om hans svammel?
Han hade lite att komma med.
-Jag har en tanke... -En till?
Palme pratade nog vitt och brett om sina planer. Min mamma...
-Hon har jobbat i Säpo i 27 år. -28.
Hon känner Björn Söderström, gamle livvaktschefen. Han gillar mamma.
Han kommer nog på middag hos henne.
Guldstjärna, Mattei.
-Bäckström, klockan är fem. -Vad i...
När bestämde Palme biografbesöket? Vilka visste om det?
Hur många visste att han skulle ut på stan en fredagskväll efter löning?
Det verkar nästan självmordsbenäget.
Palmes säkerhetsmedvetande var nog högre än folk trodde.
-Jag har hört tvärtom. -Biobesöket ska ha bestämts kl. 20.
-Sa han nåt till Säpo? -Inte enligt förhören.
-Fick de frågan, då? -Det framgår inte.
Han måste ha diskuterat det med nån. Palme hade inte tid med spontannöjen.
-Pratade nån på Säpo bredvid munnen? -Det behöver inte komma därifrån.
Han pratade väl med sina medarbetare hela tiden.
I sällskap där han trivdes var Palme social.
Så vetskapen kan ha nått fel öron sent, och mordet blev därefter.
En mer blygsam och spontan konspirationsteori.
-Varför sköt de honom inte tidigare? -Tillfället kanske saknades.
-Han såg dem vid bion? -En tokig buse som hatar Palme...
...och har en laddad revolver stor som en spädgris?
Om han såg dem gå in hade han två timmar.
Låt oss anta detta... En kompetent person vet att Palme ska på bio.
Han följer efter dem från bostaden, men får inget tillfälle att agera.
Vid bion är det fullt med folk. Han väntar kvar och följer efter dem.
Han gör slag i saken i hörnet vid Tunnelgatan-Sveavägen.
-Varför tog han ett så korkat ställe? -Snarare det bästa stället.
Annars skulle vi inte sitta här. Han försvann ju.
Du betalar så bra, så slösa inte tid på att vara artig.
-Det var generöst. Skål. -Skål.
Jaha... Vad har du på gång nu, då? Nån ny tavla?
Nej. Jag vill berätta vad jag fick veta av en bekant för 15 år sen.
Min bekant är i samma bransch som du och berättade om vapnet.
-Vilket vapen? -Palmevapnet.
Han ville veta vad det var värt på antikmarknaden.
Han visste att jag sålt Himmlers pyjamas.
Han berättade inget annat om vapnet?
Han sa att det inte var en Smith & Wesson, som media påstod-
-utan en annan revolver - en Ruger.
-Hur lång pipa? -Sju centimeter, tror jag.
Träkolv i valnöt. Perfekt skick.
Leveransklar vid affär. Den hade förvarats på ett säkert ställe.
-Var? -Lejonets kula.
Vapnet hade tydligen använts tidigare vid två mord och ett självmord.
"Inte nog med att det dödat en ryssvänlig statsminister."
"Det har även rensat upp bland enklare patrask." Så sa han.
Varför berättar du det först nu?
Jag minns faktiskt inte. Jag kanske tyckte att det var obehagligt.
-Men nu när Rikskriminalchefen... -Lappjäveln!
...har inlett en ny utredning, tyckte jag det var dags att prata.
-Det lär finnas en belöning. -Ja. Tio miljoner.
Vi kan jämföra med kulorna från brottsplatsen-
-om det är rätt vapen.
-Om du dök upp med vapnet... -Jag?
Jag skulle inte få ett öre. Det här ingår i jobbet.
-Men om tipset kom från mig anonymt? -Glöm anonymitet.
-Det är mordet på vår statsminister. -Jo, men...
Vem är min kollega?
Hur lärde du känna honom?
För helvete, berätta nu vem det är!
Det är Bäckström. Evert Bäckström. En Ruger från ett tillslag i Spånga -83.
Kan du kolla det? Vadå "bytt bransch"? Skit i det, du!
Jamen, fan...
Du... Vad i helv... Jag har visst behörighet!
Lyssna nu, din jävla bajspackare!
Men för helvete, jävla idiotjävel!
Textning: Barbro Garneij Hansson Svensk Medietext för SVT
Hej. Ring Rosenb... Vad har hänt?
Han är vidrig! Jag har aldrig blivit så förnedrad!
-Vadå? -Jag har spelat in några av samtalen.
-Evert Bäckström. -Bäckström?
Mannen från Rosenbad har ringt också. Han som inte säger vad han heter.
Nilsson heter han. Jag ser till att vi tar hand om Bäckström.
-Bäckström. -Om du vet nåt är det din plikt...
Om han är så jävla intresserad får han ringa själv!
Ska du prata med mig om plikt, jävla rövknullare?! Har du följt NÅN plikt?
-Be lappjäveln att ringa mig! -Så du vill inte... SAMTALET BRYTS
-Han är ur balans. -Kan nån så tjock vara ur balans?
Han säger sig veta nåt om mordet.
"Snipfitta". Bäckström kallade min sekreterare för snipfitta.
Jag har det och andra oförskämdheter på band.
-Han ska tas ur tjänst. -Ja - när jag fått veta vad han vet.
Hej. Ursäkta, men...
Jag pratar inte svenska.
Okej. Jag söker... Jag söker...
Ville du nåt?
-Hej. Bor du här? -Ja.
Får jag bjuda på en kopp kaffe?
Jonathan Paul Krassner, kallas John.
Född 15 juli 1953 i Albany, New York.
Betyg: väl över genomsnittet. Studier i statskunskap och journalistik.
Krassner säljer föräldrahemmet och flyttar till sin morbror-
-Forselius gamle vapendragare Buchanan. Tråkar jag ut dig?
-Nej, absolut inte. -Bra. Då vet vi det. - En minut.
"John Cristopher Buchanan, född 1908 i Newark"-
-"insomnade i sitt hem i den 16 april 1985." Ett halvår sen.
Han doktorerar i statskunskap 1938.
Vid tiden för Pearl Harbor är han lärare vid Northwestern University.
Men Buchanan blir reservofficer.
Förflyttas till Europa som överstelöjtnant. Tre år senare-
-blir han biträdande militärattaché vid USA:s ambassad i Stockholm.
Där stannar han i fyra år. Somnar du snart?
-Nej. -Bra. Jag är strax klar.
Du orkar nog hela vägen.
Buchanan får sen en professur i samtida europeisk historia.
Det för oss fram till testamentet.
"Hela min kvarlåtenskap, såväl den materiella som den intellektuella"-
-"testamenteras till min trogne väpnare John Krassner."
Det rör sig om diverse likvida medel och en samling europeisk militaria...
-"Intellektuell kvarlåtenskap"? -Anteckningsböcker, fotoalbum...
"Intellektuell kvarlåtenskap" - vad fan är det? Vad har han efterlämnat?
Vad har Krassner fått? Bevis för att vår statsminister avlönats av Kreml?
Vad fan är det här? Jag blir trött.
En helt vanlig studentkorridor. Gemensamt kök. Han öppnade till slut.
Inte så pratglad. Han slängde igen dörren i ansiktet på mig.
-Vilka fler bor i korridoren? -Vanliga studenter.
Alla svenskar, utom den siste - den jag pratade med.
Han är utbytesstudent. Född i Pretoria.
Han sa att Krassner sagt att han skriver på en bok om svensk politik.
-Pretoria? -Ja. Sydafrika.
Jo, det ligger ju där. Svart?
Ja. LO delar nog inte ut så många stipendier till vita sydafrikaner.
Han berättar mellan raderna att Krassner nyttjar mycket marijuana.
-Var berättar han det? -I Nyponets kafeteria.
-Ni dricker kaffe? -Jag te - Daniel kaffe.
-Daniel. Är han Daniel nu också? -Ja, han heter det. Daniel M'Boye.
-Och sen ger du honom ditt nummer. -Varför skulle jag göra det?
Därför att han frågade dig om det - och för att du som polis var tvungen.
Jag gav honom mitt nya hemliga nummer som jag ordnat för ändamålet.
Hur svart?
Är polisöverintendenten rasist?
Kaffe med mjölk? Stenkol?
Starkt kaffe med en gnutta mjölk...
...och två sockerbitar.
-Han skriver mest hela dagarna. -Och personligheten?
Ensam, nervig. Hälsar på grannarna, men umgås inte.
Han klistrar fast tandpetare på dörren när han går ut.
-Vad lever han på? -Hamburgare. Pizza.
Och en ohemul mängd cannabis.
-Så...? -Vi tar honom på narkotikabrott.
Vi skrämmer skiten ur honom och går igenom lägenheten.
Nej! Jag vill inte väcka misstankar innan vi vet vad han sitter på.
Problemet är bara hur vi ska få reda på det.
Förstår du vad jag pratar om, Waltin?
Jag förstår byråchefen utmärkt.
-Bra. Har du tillräckligt med folk? -Ja.
-Finns några av våra på plats? -Ja.
Bra.
Jag räknar med dig, Waltin.
-Det gör byråchefen rätt i. -Nu talar vi inte mer om saken.
Krassner har kontakt med journalister men jag vågar inte ta den risken.
Det var ju betryggande att höra.
De där kretinerna skulle radas upp och arkebuseras.
Du kanske kan bjuda hem Krassner och berätta krigsminnen om hans morbror.
För en sån där? Är du från vettet?!
Vi fabricerar förstås en lämplig historia.
Från tiden då professor Forselius var den som höll i speglarna?
HEMHJÄLPEN TALAR POLSKA
Det är för många konsonanter i det där jävla språket!
Det låter som om hon har en hårboll i halsen!
Ut, människa! Ut!
Aldrig har jag lyft min hand mot en kvinna, men nu var det tämligen nära.
Det är väl för övrigt nåt som jag och intendenten delar?
Jag förstår inte vad professorn menar.
Det tror jag nog att intendenten gör.
Helt imbecill är han ju inte.
Hur får vi tag på fanskapet? Han har väl ingen telefon där han bor?
Vi får skriva ett brev.
Senor Hedberg, teléfono.
Digame?
Waltin: Hej. Det är jag. Fosterlandet kallar.
Jag behöver din hjälp i ett ärende.
Den värsta dagen i mitt liv. Jag minns den i detalj.
Ja, det gör vi väl alla.
Varför saknade Palme bevakning den kvällen?
Den enda som kan svara på det är han. Och det kan han ju inte.
Han var inget lätt objekt.
Men killarna som hade hand om honom gillade honom mycket.
Ingen hade tvekat att ta en kula för honom.
-Men just den här fredagen, då? -Den här fredagen...
...hade han sagt att killarna kunde sluta vid lunch.
Han skulle gå hem för en lugn hemma- kväll. Kollegorna skojade och sa:
"Kan vi lita på det?" Han tog inte illa upp för lite lättsam jargong.
Han skulle inte ut på några äventyr, sa han.
Han och Lisbet hade pratat om bio, men det var inget bestämt.
Men ett eventuellt biobesök?
Han uteslöt det i alla fall inte. Men det mesta talade för en hemmakväll.
Han lovade kollegorna att ringa om det blev ändrade planer.
-Palme ringde aldrig. -Nej, han ringde aldrig.
Jag berättade för byråchef Berg att kollegorna blivit hemförlovade.
Förmodad hemmakväll, eventuellt biobesök.
-Vad sa Berg? -Han blev inte glad, minst sagt.
Han hade lite problem med Palmes bohemiska sida.
Berg sa att han skulle ringa Nilsson, särskild sakkunnig på kansliet.
Sen skulle han återkomma till mig. Men...det gjorde han inte.
Ja, sen...
Strax före midnatt ringde kollegan som hade jour hos oss och berättade.
-Hej. -Hej.
-Du bor på Jungfrudansen, va? -Ja.
-Vill du ha skjuts? -Okej.
-Du ingår i Johanssons grupp, va? -Mm.
Jag var där den gången. Andra patrull på plats.
Enligt en av kommissionerna klev vi ur bussen tre minuter efter skotten.
Offret låg kvar på gatan.
Vi såg ju inte vem det var, bara att det var illa. Väldigt illa.
Efter tio minuter var vi säkert tjugo poliser som letade igenom kvarteren.
Till vilken nytta kan man fråga sig.
Jag grät mig inte till sömns efteråt.
Men det vet alla redan. Det är ingen hemlighet.
-Men jag har inget med det att göra. -Det tror jag inte heller.
-Men vittneskedjan stämmer inte. -Nej, jag vet.
-Och jag vet vad som stör dig. -Okej.
Du tror att vittne 2 ser nån annan än gärningsmannen på David Bagares gata.
-Varför tror du det? -Det har jag alltid trott.
Hur går det annars ihop. Det blir tre minuters skillnad. Det håller inte.
-Varför har du aldrig sagt nåt? -Nej, hur kan det komma sig...?
Lek med tanken att jag vid den tidpunkten förklarat för kollegorna-
-att de fått ordningen om bakfoten.
De hade inte gjort vågen. När ni körde på Döbelnsgatan innan larmet-
-och förbi trapporna mot Tunnelgatan - såg ni inget konstigt?
Nej. Då hade vi rapporterat det.
Vi såg definitivt inte nån med en rykande revolver i näven.
En annan sak... Jag hoppas att det kan stanna mellan oss.
-Det är om din chef. -Att han burade in dig för 20 år sen?
Han lät häkta mig i några dagar. Men det handlar inte om det.
Du ska bara veta att han är den iskallaste jävel jag nånsin stött på.
-Akta dig för honom. -Berätta.
Du kan sitta ner också.
Gamle livvaktschefen Söderström besökte Linda Mattei i går.
Är inte ni släkt?
Den dag Palme mördades hade han nämnt sina planer på att kanske gå på bio.
Beslutet att gå på bio fattas först en halvtimme innan de lämnar hemmet.
Hur många poliser visste om planerna?
Hans ordinarie livvakter. Vid lunch hade Palme sagt åt dem-
-att de inte behövdes mer. De ringde Söderström, som gick till sin chef.
Byråchefen Berg. Så fyra personer visste om det redan vid lunchtid.
Söderström ringde den som hade jour, som ringde de sex som jobbade helg.
Sammanlagt elva. Så hela roteln kan ha känt till det vid det laget.
-Inte alla. -Det fanns väl ett fikarum?
Det var ingen sensation att Palme kanske skulle gå på bio. Vi räknar.
20 kollegor på livvakten kände till att Palme eventuellt skulle gå ut.
Absolut. Det kan stämma.
Hur många på Palmes jobb visste det?
-Jag har läst vartenda förhör... -Sätt dig.
Frågan om ett eventuellt biobesök ställs inte ens!
-Det är klart att den gör! -Nej.
Några tillfrågas om Palme sagt att han tänkt lämna bostaden.
-Då, så... -Nej. Det är inte samma sak.
Och de tre som tillfrågas svarar att han inte hade det.
Datum och tidpunkt för maskeraden på Operan 1792 var känd av flera hundra-
-redan två månader tidigare. Trots att bara ett hundratal fått inbjudan.
Minst tio av dem som var där deltog i mordet. Samma mekanismer gäller här.
Fast de hade kortare förberedelsetid. Halva jävla Sverige-
-kände till Palmes vaga planer 5-6 timmar innan han ens bestämde sig!
Max 50: 20 på Säpo, 20 på hans arbete - plus 10 i säkerhetsmarginal.
Det kunde ha varit 500! Varför lät vi inte nån syjunta skydda honom?
Det är ju sant.
-Vidare. -Två av studenterna ska hem i helgen.
En ska troligen ut med sin flickvän.
-Pretoria? -Pretoria tar jag hand om.
Vi ska dricka kaffe på en lokal.
-Hur lång tid behöver du? -Håll honom borta klockan 20-21.
-Och Krassner? -Jag tar honom.
Vad förväntar han sig? Pretoria...
Säkerligen hela kakan.
-Men den får han inte. -Nej, den får han inte.
Vilken vacker blus assistenten har.
Tack. Så snällt. Det är siden. Den var ganska dyr.
Knäpp upp den.
Snart.
Assistenten får ursäkta, men jag har...åtaganden.
Jag hör av mig.
Fredagen den 22 november-
-kommer John Paul Krassner att lämna studenthemmet Nyponet-
-för att bege sig till Sturegatan 72, förmodligen till fots.
Martinssons och Göranssons uppdrag är att agera överrock åt Krassner.
Se till att han når adressen. Bevaka honom där. Rapportera om nåt avviker.
Om Krassner inte lämnar studenthemmet får ni gripa honom i bostaden-
-på misstankar om narkotikabrott, alternativt grovt narkotikabrott.
Överlämna honom snabbt till kollegorna på Knark.
Så lite pappersarbete som möjligt. Husrannsakan sköter andra. Klart?
Ja, för fan. Vad är det som är på gång?
Operationens syfte är herrarna inte betjänta av att känna till närmare.
Se så. Hopp och lek.
Han skriver förmodligen på nåt politiskt förargelseväckande.
Materialet kan ha betydelse för rikets säkerhet.
Det betingar din och min insats här.
Jag vill veta vad han håller på med.
Och när du ordnat den saken åt mig...
...vill jag inte att han får reda på nåt.
-Jag hör av mig när jag är klar. -Fint.
19.37.
Vafan, han är tidig.
-Han är 20 minuter tidig. -Vi får rapportera det.
Fan, så sorgligt med Pelle Lindbergh.
-Vad är det som har hänt? -Han körde ju ihjäl sig.
DÖRREN LÅSES UPP
DUNS
Han jagar inte, men han tog en råtta en gång.
Om han inte dragit undan mig hade jag fått fanskapet i huvudet.
Han kanske hörde nåt.
-Ni tog tid på er. -Han springer väl knappast iväg.
-Det är väl inget jävla maraton? -Ett fönster på 15:e är öppet.
Låt oss ta en titt på liket.
Jonathan Paul Krassner. Amerikan.
July 15:th, nineteen hundred and fifty-three.
-Han ser bättre ut nu. -Vad gör vi med kängan?
Hans känga kom lite efter honom och träffade nästan Vindeln.
Lever Vindeln? Lägg kängan med liket. Be Gatukontoret städa upp.
Det är kallt som i en eskimåfitta. Skynda dig.
Har du sett här? På engelska.
Det luktar eskimåfitta här också.
Vilken jävla gris. Skynda dig lite. Det är inte så noga.
Att man ska behöva hålla på med såna här skitutredningar. Jag är törstig.
-Det är ett typiskt självmordsbrev. -Bra. Då är vi klara. Dags för bärs.
-Vad är det som pågår? -Vi är från Östermalmspolisen.
-Vad har hänt? -Känner ni mr Krassner?
-För helvete... -Amerikanen, ja. Hurså?
Han är dessvärre död.
-Vad säger ni? -Vi tror att det är självmord.
-Håll igen! -Jag såg honom precis.
-Vi kanske hör av oss till dig senare. -Varför då? Jag har studentvisum.
-Han är här lagligt. -Och tar våra tjejer!
Vi vill prata med alla som kände mr Krassner.
-Kom. -Helvete, Wijnbladh...
Snacka med en jävla blåneger! Ännu en kvart av mitt liv åt helvete.
Du... Det ska tydligen vara djungelkuk nu.
En normalstor raggarballe duger inte längre. Fy fan! Jävla studentluder!
-Jarnebring, vad gör du här nattetid? -Inget att göra. Har det hänt nåt?
-Självmord. Amerikan. -Är ni säkra?
Att han var amerikan...? Min rapport är precis klar.
-Vindeln... -Lever han?
...såg honom åka ut genom fönstret.
-Du har ju inte ens hört Vindeln! -Håll käft. Han har ju ingen telefon.
Tjena, Vindeln. Vad var det som hände vid Nyponet egentligen?
Jag blev chockad. Sen damp det ner en känga.
-Vadå "sen"? -Efter kroppen.
-En känga? Kom den ner efter kroppen? -Ja.
-Vad menar du med "efter"? -Efter en stund. Inte en minut...
Inte efter några sekunder heller, men om vi säger tio. Tio sekunder.
-Sa du det till nån? -Till den andra snuten.
-Han trodde inte att jag var nykter. -Alla vet väl att du har lagt av.
-Vem tog hand om kängan, då? -Den tog ju ni.
Vad hände? Det var kollegor överallt.
Han är död! Va...?
-Såja... -Vad har vi gjort?
-Svara. -Sätt dig.
Alltihop är väldigt tragiskt.
Operationen inleddes lite tidigt. Krassner måste ha glömt nåt hemma.
Han återvände och överraskade vår operatör. Jag har talat med Berg.
Det blir...full internutredning.
Jag är så ledsen att jag drog in dig i det här.
Så fruktansvärt ledsen...
Min fina assistent Eriksson, vi hade förstås inte nåt med det att göra!
Operatören var redan långt därifrån när Krassner prövade sina vingar.
Eller vad det nu var. Det är tragiskt - men såna saker händer, min vän.
Det hade inget med oss att göra.
Förlåt att jag skojade med dig.
Du är inte klok.
Nej, jag är väl inte det.
Jag har tappat upp ett bad åt dig.
Jag visste inte vad jag skulle göra. Men ingen kände nog igen mig.
-Ni var på väg hem till M'Boye? -Mm.
-För att...? -Han ville bjuda på te.
-Te? -Mm.
Nåt han hade med sig hemifrån. Rött.
-Ville han bjuda på rött te? -Ja.
Var det verkligen te han ville bjuda på?
Jag vet inte.
Det var inte så att han ville bjuda på nåt helt annat?
Det är möjligt. Mycket möjligt.
Det var hon inte intresserad av, va?
Nej. Det var hon verkligen inte.
För assistent Eriksson hade nåt helt annat i tankarna.
-Det är möjligt. -Res dig.
Det gäller en död amerikan.
Enligt obekräftade källor är han nån sorts frilansjournalist från Albany.
Strax före åtta ramlar han ut från sitt rum på 15:e våningen i Nyponet.
-Vad är problemet? -Inget känt brottsligt förflutet.
USA:s ambassad kollar det. Sannolikt självmord. Han efterlämnade ett brev.
Självmord, alltså? Vad är problemet?
-Han heter John Paul Krassner. -Krassner? Jaha.
-Hur känner du honom? -Jag känner inte honom.
Han kom hit för sex veckor sen. Kaffe?
-Nej. -Det är inte ofta du får fint besök.
-Vadå? Av Krassner? "Besök"? -Nej. Av mig.
En kopia av självmordsbrevet - och så här ser han ut.
-Krassner... -Ja, så hette han.
Nån Pia Hedin från Posten har ringt angående ett brev från en Krassner.
Ingen aning vad det är... Vi tar det i morgon. Jag måste sova.
Det återstår en känga. Krassners känga.
Den landade tio sekunder efter Krassner.
Den kanske studsade mot nåt, men den nämns inte i Bäckis usla rapport.
-Är vi förvånade? -Kängan har en ihålig klack.
Här är en lapp med siffror. Och på den här står det...
"En hederlig svensk snut, polisintendent Lars M. Johansson."
Är det nån som driver med mig?
-Hej. Jag söker Pia Hedin. -Det är jag.
Lars Martin Johansson. Du sökte mig.
Just det. Följ med runt.
-Känner du igen honom? -Det är han - amerikanen.
Han var här för drygt en månad sen och ville skicka ett brev till dig.
-Och det minns du? -Det skulle skickas poste restante.
Du skulle hämta det på Posten på Folkungagatan 4.
Jag sa att vi kunde ordna din adress, men han sa att ni bestämt det så här.
-Jag känner inte till nåt brev. -Nä, för du hämtade ju aldrig ut det.
-Och därför sökte du mig? -Ja. Jag hajade till inför din titel.
Polisintendent, det lät lite...spännande så där.
Spännande?
Det kanske var konfidentiell information eller nåt.
Nåt hemligt protokoll, kanske.
-Du läser många deckare, va? -Ja.
-Har du brevet? -Nej. Det låg längre än 30 dagar.
Han hade eftersändning hem till sin fästmö, så jag har skickat det dit.
Men...du skulle kunna få en kopia på försändelsen.
Nu ska vi se...
Om det nu kan vara till nån hjälp.
Sarah Wiessman. Kalifornien.
Varför skicka poste restante till nån man aldrig träffat?
Det kanske var som en försäkring-
-till nån han litade på, utifall nåt skulle hända honom.
-Men hur skulle jag få reda på det? -Du sitter ju här - så det har du.
Du tänker som en polis.
Och det var en komplimang.
-Varsågod. -Några konstigheter?
Jag gick in tidigare, annars ingenting.
Men han skriver nåt...som du sa.
-En deckare. -Deckare? Varför tror du det?
"The Spy That Went East".
Han var klar med titeln i alla fall.
-Var det här allt? Inget mer? -Nej.
-Kollade du skrivmaskinens färgband? -Jag blev avbruten.
-Några vittnen? -Till vadå?
-Jag söker mr Johansson. -Det är jag.
-Det här är Sarah Weissman. -Jaha. Hej...
-Jag beklagar sorgen. -Tack.
Jag är i Sverige för att ombesörja hemtransporten.
-Jag har ett brev adresserat till dig. -Får jag titta på det?
Det var tanken. Det är trots allt ditt.
Tack. Och en sak till...
Bland hans tillhörigheter hittade vi en lapp med fyra siffror på.
Säkert koden till Johns enorma kassaskåp. Jag har med mig nåt till dig.
-Sarah Weissman? -Ja.
Lars Martin Johansson.
-Slå dig ner. -Tack.
-Och tack för att du ringde. -Självklart!
Det här...
Det här är brevet som vi hittade i Johns skrivmaskin.
Tror ni att han har skrivit det? Det har han inte.
Varför inte?
"Hela livet har jag slitits mellan längtan efter sommaren och vinterns kyla"...
Det är inte hans stil. Den som skrev det har inte engelska som modersmål.
Och jag är lingvist.
Kan han ha kopierat det nånstans ifrån? Men varför skulle han ha gjort det?
Det vet jag inte, och det finns ett större problem.
Han var alldeles för självgod för att ta livet av sig.
Vad stod det i brevet till dig?
Att brevet var en sorts försäkring. Att han kände sig hotad till livet.
Av svenska underrättelsetjänsten eller svenska polisen. Eller ryssarna!
-Han var knäpp. -Han skrev på en bok...
...som skulle förändra säkerhetspolitiken i Nordeuropa, främst Sverige.
"Den omfattande dokumentationen, och manuset, förvaras i ett kassaskåp."
Det förvarades i ett kassaskåp i Johns morbrors hus.
-Har du öppnat det? -Jag slog in det.
John liknade sin morbror. Han drack och var våldsbenägen-upptäckte jag-
-så jag lämnade honom.
-Det var länge sen. -Men du är fortfarande...
Den som får ärva honom, ja. Jag sa ju att han var konstig.
Hade han inga vänner?
Nej. Ta det här, du. Alltihop. Jag vill inte ha det.
-Vad vill du? -Jag pratade med en gammal bekant.
Konsthandlare. Han berättade att han sålt en dyrbar tavla till en kollega.
En Zornfitta. Sen slog det mig att du känner personen.
-Polisöverintendent Claes... -...Waltin.
Vi är nära vänner, men det var länge sen jag såg honom.
Vad har du gemensamt med den läderbögen?
Konsten. Han har en förnämlig samling samtida svenskt måleri.
-Hur har han råd? -Mycket förmögen. Rika föräldrar.
Så dum jag är.
Jag har vid ett par tillfällen hjälpt Claes och den externa verksamheten.
-Jag kan inte säga vad. Sekretess. -Oss emellan...
Beklagar. Rikets säkerhet.
Men jag fick ett formellt tack från Säpos ledning för mina insatser.
Berg Junior sitter häktad. På tredje dygnet är han helt färdig.
Han funderar på om han kan ta livet av sig med filten.
Skosnören och livrem har ni tagit.
I tio år har han trott att hans far, som också var polis-
-hade offrat sitt liv i tjänsten. Men plötsligt står du där i dörren.
Du ger honom en gammal utredning som visar att hans far körde ner i sjön-
-efter att ha druckit en 75:a Renat.
Berg Junior bryter ihop totalt.
Blir nedsövd och bältad, innan ni kort därefter släpper honom fri.
Var du inte orolig att han skulle ta livet av sig?
Inte det minsta. Tyvärr. Han är en sån som gärna tar livet av varandra.
Bara när det gäller honom själv är han ömsint. Varför har ni två pratat?
Han klev ur bussen tre minuter efter skotten. Andra patrullen på plats.
-Han kan spräcka vittneskedjan. -Åh fan, det var vänligt.
Synd att det skulle dröja 26 år.
-Oj... Slaktaren från Ådalen. -Vad vill du?
-Jag har ett tips. -Få höra.
-Vad får jag för det? -Du kanske slipper få sparken.
Det är nog bäst, jävla sugga. Snipfitta.
Låt mig få träffa honom, annars slår jag in dina tänder, jävla ålrens!
Berätta, annars anmäler jag dig för olaga hot och sexuellt ofredande.
-Jag har fått ett tips om vapnet. -Det där borde du prata med Flykt om.
Visst. Så att alla kan läsa om det i tidningen sen? Den skvallerfittan.
Vi har fått hundratals tips om vapnet - vad gör ditt speciellt?
-Allt. Som uppgiftslämnarens person. -Vad heter han?
Glöm det. Då sitter jag hellre inne.
Vänta... Efter en omfattande registerspaning kom jag fram till-
-att det handlar om den här. Hela tillverkningsnumret står längst ner.
Gammalt hederligt polisarbete.
Jag utgår ifrån att informationen omfattas av skärpt sekretess.
När det här är över får du bära mig på upplyftade armar-
-genom den polisiära pärleporten. UL har ett namn på den som har vapnet.
-På gärningsmannen? -Han som har vapnet.
Vad har han sagt om vapnet? Vem pekar han ut? Och vad har han för belägg?
Vad får jag för detta?
Jag ska bära dig på upplyftade armar genom den polisiära pärleporten.
Så du vill veta vad han heter?
Är alla här? Jag träffade Bäckström.
Han hade fått ett tips några dagar efter alla rubriker om utredningen.
Han säger att han vet var mordvapnet finns.
Han fick det av en uppgiftslämnare, nån "pålitlig".
-Och anonym? -Självklart.
Felet man gjorde var att söka efter en Smith & Wesson. Detta är en Ruger.
Två mord till och ett självmord. Och tillverkningsnumret! Jag ringer KUT.
Det kommer mer. Hos Bäckström kommer det alltid mer. Han vet vem det är.
Han har känt honom länge. Han gav mig ett namn. Inte på uppgiftslämnaren...
På den som har vapnet.
Det är en kollega som aldrig förekommit i utredningen.
-Jag kan inte bedöma sanningshalten. -Vem?
Claes Waltin. Före detta polisöverintendent hos Säpo.
-Och detta fick du från Bäckström? -Jag vet. Men det är värt att kolla.
Waltin ska ha haft tillgång till vapnet.
-Waltin finns inte med i utredningen. -Jo, jag la själv in honom!
Tre timmar efter mordet fick han en p-bot på Öregrundsgatan på Gärdet.
Det gjordes en rutinförfrågan till Säpo.
Svaret var att Waltin använt fordonet i tjänsten.
Han måste finnas i materialet!
Textning: Barbro Garneij Hansson Svensk Medietext för SVT